PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
12. PROSINCE
Bože.
Ty ses do toho pustil.
Vítej!
Děkuju.
Posaď se.
To jsi objednal?
Stačí se snažit.
Je bezva, že tu jsi.
Je moc příjemné tu být.
- To je dobře. - Upřímně mi nebylo poslední dobou nejlíp.
Ale...
Ne, pořád to trvá.
No tak, ve svém věku si musíš trochu užívat. No ne?
Hele...
Dej si bacha.
- Potřebuješ ho? - Jo.
Tohle je divné.
Jo, je to zvláštní. Ale taky krásné.
To je. Vážně je to krásné.
A ty jsi krásná.
- Ty jsi hezčí. - Ty jsi nejhezčí.
Nech toho.
- Na zdraví. - Jo.
- Ty jo, smoothie? - Domácí.
- Ne! - Jo.
Na zdraví. Hezké, ne?
A dobré?
15. PROSINCE
AHOJ, JONASI. UVIDÍME SE BRZY? CHYBÍŠ MI...
ODESLÁNO
Bože! Promiňte.
Děkuju.
Voilà!
Ne, díky.
Páni. Ne, díky.
- Ne? - Ne.
Páni. Jste dobrý, ale ne.
Ne?
Bože.
Dneska máte tu velkou vánoční oslavu, ne?
Jo, pěkně do dna. Norové pařit umí, víte?
Já vím.
Pamatuju vánoční party na dánské ambasádě v Bejrútu.
Bože, to byla síla!
Vlítlo tam živé prase
a my ho v salonku zabili.
Na vánočním večírku jste zabili prase?
Ano, v salonku.
Nejsou náhodou muslimové?
Ne všichni, Johanno.
- Ne? - Libanonci jsou úžasní lidé.
Měla jsem poměr s manželovým řidičem.
Víš, naše manželství bylo děsné.
Ne, on...
spal se sekretářkou. Víš, jak to chodí.
Každopádně...
ten libanonský řidič po mně šel od začátku.
Neudržel se od mých vlasů, mého těla a všeho.
- Byla jsem opravdu krásná. - Ano.
Což tedy jsem pořád.
To ano, jste krásná. On to ale asi trochu přeháněl.
Ne!
Ne, mně se to moc líbilo.
Vždycky stačí říct, když chceme, aby přestali.
- Zdravím, děvčata. - Dobrý den.
Takže, Tono,
tedy Trino. Podíváme se vám na plíce.
- Vy jste Ulrik? - Henrik.
- Jste Henrik?
- Ano. - Vypadáte spíš na Ulrika.
Jsem Henrik.
- Na party ber, co půjde. - Jasně.
Jak... Jak že se to jmenujete?
- Henrik nebo Ulrik? - Ano, Henrik.
- Šup. - Jen vám to rozepnu, Tono.
Do toho, Henriku, tedy Ulriku!
Svině.
Tak...
nezaházíme si trochu?
Nikdo mi nezbyl. Proč se snažit?
Hlavně sám kvůli sobě.
Co ta
svině?
Tak jí neříkej.
- Tak jak se jmenuje? - Runa.
A sere na mě.
Proč?
Protože je to hnusná svině.
Řekla, že nepřijde, dokud si neseženu pomoc.
Takové jsou ženy. Když je člověk potřebuje nejvíc, zdrhnou.
To je fakt k hovnu.
Já ji chápu.
Cože?
Pokračuj a víš, kam to povede.
Ukážeš se tu, my tě vyspravíme a pošleme zase ven.
Za měsíc jsi tu zase. Ten samý příběh pořád dokola.
Dokud sem chodit nepřestaneš.
Čekáš, že bude jen nečinně přihlížet tomu,
jak se někdo, na kom jí očividně záleží, ničí, dokud se úplně neoddělá?
Jen proto, že tobě přijde požádat o pomoc „k hovnu“?
Měl bys být sakra vděčný, že na tobě někomu záleží.
Udělal jsi pro to úplné hovno.
Ahoj.
Čau!
Jak pojedeme na tu party?
- Objednala jsem obří taxi. - Na.
Bezva. Díky.
Pomůžeš mi, prosím?
- Trochu vína? - Kruci!
Nemá někdo náhodou punčochy navíc?
- Podívám se. - V těchhle jít nemůžu.
To nevím.
Mám jen tyhle.
- Bože, co to je? - Já možná jedny mám.
- No nic. - Já mám tyhle.
- Bezva. - Nadkolenky.
Ty budou super.
No ne.
- Tady je ta party. - Jo.
Díky.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Víte, proč je v Norsku tolik rozvodů?
Vánoční večírky.
Vánoční party vás nedonutí...
SPORTOVEC STEIN: AHOJ, JSI NĚKDE VENKU?
Láska na vánočních večírcích je o tom, že objevíte svoji novou stránku.
Je s tebou sranda, Henriku.
Mohl bys to víc dávat najevo v práci.
Zdravím.
Co ty?
Chodíš s někým?
Teď ani ne.
- Ty šaty ti sluší. - Díky.
AHOJ, JSEM S KOLEGY NA VÁNOČNÍM VEČÍRKU.
Odložte ten telefon.
Byla byste tak hodná, Johanno? Trochu ohleduplnosti.
Pořádáme to jednou ročně, tak to tu nějak zvládneme.
- Ano, já vím. - Do toho!
Jo!
Máme tu rezervovaný stůl. Posadíme se.
Když budeš chtít něco k pití, jen mi řekni.
Ano, skvělé.
Pardon.
Ahoj!
Čau.
Co tady děláš?
Norská asociace instalatérů pořádá vánoční večírek.
Vypadá to, že tu s námi bude stovka sester.
- Je to tak. - Asi jo.
Přemýšlel jsem o tom, cos mi řekla po našem rande.
- Pamatuješ? - Ano.
- Co bylo řečeno... - Jo.
Já bych byla radši, kdybychom to nechali, jak to je.
Jo, ale Johanko, podle mě to bylo...
- „No“! - Co?
„No“!
- Upřímně tam chybíš. - Potřebuji s ní jen minutu.
- Johanno! Tak se mi říká. - Jo!
Na zdraví!
Na zdraví.
Vánoční party!
Byla jste v poslední době lyžovat, Johanno?
Hele,
kdy si půjdeme zalyžovat spolu?
- Ty a já? - Já a ty.
No, já nevím.
Tohle... To je má oblíbená!
Zbožňuju ji!
Pojď si zatancovat.
Ne, promiň, pořád mě všechno bolí z toho lyžování.
Nemůžu.
- Dáte si někdo něco? - Ano, prosím!
- Jo? - Rozhodně.
- Já taky. - I sem!
Pití pro všechny.
Děkuju.
Steine?
Steine, slyšíš mě?
Je tu hrozný hluk, ale jestli mě slyšíš, jsem v Klubu!
Haló?
Co si dáš?
- Gin s tonikem. - Hraješ si na Hemingwaye?
Jsou Vánoce. Dej si něco veselého.
- Tak jo. Skinny Bitch? - Skinny...
Vodka se sodovkou.
Ne? Tak já nevím. Něco mi vyber.
Jednoho Jamesona na ledu
a pro dámu Sex on the Beach.
Já ne...
Omluv mě na vteřinku.
Promiňte...
Musela jsem za vámi zajít.
Vím, že už jsme se někde viděli, ale nemůžu si vybavit kde.
Nesnažím se po vás trapně vyjet na vánočním večírku.
Nejsem povrchní.
Můžete vypadat jako Keanu Reeves, a stejně být cvok.
Tím nemyslím, že jste.
Nejspíš jste hrozně chytrý a Keanu Reeves k tomu.
Vypadá jako super chlap.
Bože...
Vy jste ten typ, co ostatní rozpovídá, že?
Tak to vyklopte.
Musíte mít neskutečnou auru. Pardon...
Já mám kvůli bývalému problémy s důvěrou,
tak se snažím víc otevírat, být přímější, vydávat se do světa...
Ne.
Nedokážu zmlknout.
Omlouvám se, začnu znovu.
Tak...
Jak se jmenujete?
Je mi líto, ale nemluvím norsky.
Raula ti asi ještě nikdo nepředstavil.
Nemocniční klaun.
- Bože můj. - Gratuluju.
Jo.
Moc se omlouvám. Bez líčidel jsem vás nepoznala.
To nic.
Můžu vám přeložit, co jsem říkala.
- Ne, ne. Ano. - Ne, ne, ne. To je dobré.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Gratuluju.
Johanno!
- Ahoj! - Ahoj!
- Čau. - Ahoj.
- Ty jsi přišel. - Musel jsem.
Jsem tu z dobrého důvodu. Omluvit se.
- To nemusíš. - Omluvit se?
Steine, to je Henrik. Henriku, Stein.
- Čau, Henrik. - Stein.
Henrik je lékař z naší nemocnice.
A tohle je klaun Raul.
A zbytek našeho oddělení.
Ahoj!
- Moc ti to sluší. - Děkuju.
- Dáš si něco k pití? - Ne, díky, já řídím.
Ahoj!
Tohle je Eira.
- Ahoj. - Čau.
- Stein. - Eira.
Těší mě.
- Ty nepiješ? - Ne, vždycky všechny vozím.
- Můžu tě pak zavézt domů. - Jasně, jen momentík.
Co se to děje?
Takže vánoční večírek.
Jsi neuvěřitelně krásná.
Na zdraví.
Jo, na zdraví.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Na zdraví.
Pardon. Promiňte.
Ahoj!
Čau.
Můžu s tebou mluvit, než se opiju?
Ten je tu s vámi?
Musím ti říct jen jednu věc.
Jestli to tak můžu říct, absolutně se mi kurva nelíbí
nechat se tak urazit.
- Paule, uklidni se. - Johanko...,
„No“. Johanno.
- Co? - „No“! Johanno.
Motá se do toho najednou dost lidí.
- To už je moc. - To jsou kolegové.
- Kdo jste? - Já? Kdo jste sakra vy?
- O to tu nejde. - Tak to vybal.
- Chci ti říct jen jedno. - Dobře.
Radši budu kurva chodit s vánočním stromem než se sviní jako ty.
To stačí!
- To nic. Je to kamarád. Trochu. - Ne. Ne!
„Trochu“ kamarád? Co to meleš?
- Paule, klid! - Nejsem Pól, ale Paul!
- Jak víš! - To je mi u zadku!
Mám něco, co by ti tam pasovalo.
To stačí!
Co se to sakra děje?
- Kurva! - Vážně!
Moc testosteronu?
Strč si testosteron někam!
Prát se? To myslíš vážně?
Tak dobře!
Chápu. Muži musí být ve všem první.
Být první v únikových hrách,
v lyžování i paření na vánočních večírcích...
Asi je to prostě přirozené, ale...
Nemůžete být všichni nejlepší, všichni jste dobří!
A jste hezcí!
Občas z vás vypadne něco zábavného!
Nemá ale smysl popírat, že ve světě bez mužů
by bylo méně násilí!
A pohlavních chorob!
A infarktů.
Jo, infarktů! Hezky, Henriku!
Jo!
A třeba bychom nemuseli dělat přesčasy!
Jo, přesně tak, Johanno!
A taky jsou svátky!
Buďme rozzáření a veselí, ne naštvaní a zlí!
Nesnažte se na všechny udělat dojem, je to únavné.
To byl, panečku, proslov!
Na zdraví!
Ahoj.
Čau.
Je ti dobře?
Jo.
Jsem v pohodě.
Určitě? Vypadáš trochu...
smutně.
Ne, já jen...
Vypadám smutně?
Ale jsem v pohodě. Aspoň myslím.
Dobrý.
Na co myslíš?
Myslím, že jsi...
opravdu neskutečně nádherná.
To je hezké.
Taky nevypadáš špatně.
Jsi moc prima, Eiro.
Bože, ty jsi tak krásná.
Co to děláš?
Ježíši Kriste.
Jsi v pohodě?
- Bolí to? - Jo!
Dámy?
- Tady jste v tramvaji. - Ano.
Promiňte.
- Mohly byste...? - Ano, promiňte. Omlouváme se.
Ano, pardon.
Vážně...?
Pardon.
Bože můj.
Ale ne.
No...
Půjdeš ke mně?
Víš, asi spíš ne.
Ne, to bolí.
Jo.
Tak jo.
Tak si to rozmysli.
16. PROSINCE
Bože! Pardon!
Ahoj.
Jsem v pohodě, tedy...
Ahoj.
Čauky.
Včerejšek byl fajn.
Ano.
To byl.
Co se vám, proboha, stalo?
- Hyperextenze. - To vidím, ale jak?
- Ne? Ne.
Tak mi to neříkejte. To nic.
O vašich osobních eskapádách toho stejně raději vím co nejméně.
Johanno? Nový pacient na pokoji 138.
Jo.
- Jo? - Jo.
No jo.
- Paní Nergaardová? - No?
Vezmeme vás na operační sál.
Zkusí vám vyčistit ty vaše dýchací cesty.
Až se vrátíte, tak slibuju, že vám na Štědrý den donesu víno.
Portské. Bože, hlavně ať je to portské.
Pamatuj na to.
Dobře.
To byla ale party.
Moc jsem si to díky tobě a tvým nápadníkům užil.
Které zvíře nakonec dostane krásku?
Ten, kdo krvácí, bojuje, nebo se mazlí?
- Asi ani jeden z nich. - Ne?
Jeden velmi moudrý muž kdysi řekl:
„Mám takový záludný pocit, že když budeš hledat,
tak zjistíš, že láska je všude kolem nás.“
Jsi super.
Ty jsi super.
17. PROSINCE
Ahoj, Johanno.
- Ahoj. - Ahoj.
Neměli jsme se potkat tam, jak prodávají stromky?
Ano, ale chtěla jsem s tebou mluvit chvilku sama,
než se všichni sejdeme.
Jen abych ti řekla,
že to bylo fajn...
v těch lázních.
Jo.
Nevím, jestli jsem úplně pochopila.
situaci mezi tebou a Bengtem-Erikem.
Mami, nemůžeme předstírat, že se to nestalo? A nikdy o tom nemluvit?
Ano, ale máš něco s Bengtem-Erikem?
Ne.
Dobře. Tak fajn.
- Tak to tedy tak necháme. - Ano.
Kdo s tebou ale přijde na Štědrý večer?
Krumkake?
Ahoj, Jørgunn!
- Prosím. - Ale, děkuji!
Ty už máš na Vánoce plány?
Asi budu tady.
Zkusím nějaké nové vánoční recepty.
Říkala jsem si, že udělám špízy z bůčku
a spojím tak dvě jídla dohromady.
Aha.
No, to je... To je zajímavé.
- Jo. - Tak dobře.
Spěcháme pro stromeček,
než se Tor zmocní borovice.
- Borovice není vánoční strom. - Souhlasím.
Ty jsou pro nezkušené.
Přesně moje řeč.
- Jo. - Jo.
- Veselé Vánoce. - Veselé Vánoce.
Pa.
Jsou skvělé.
- Ahoj! - Ahoj!
- Čau. - Ahoj.
- Máš se? - Dobře.
- Vybral jsi už? - Ne, ale mají spoustu hezkých.
- Jen neber borovici. Víš, jaká je máma. - Legrační.
Jak se daří v lásce?
Líp než kdy dřív.
- Řekneš nám brzy jeho jméno? - Jo, brzy.
- Jsi pevně rozhodnutá pro jedli, Jorid? - Ano, jistě.
Jedle vznešené jsou tak krásné.
Velmi. Tohle je norská jedle plstnatoplodá.
- Je třikrát dražší než borovice. - Mají svou cenu.
Máma borovici nechce, tati.
Ne, to nechci.
A nejsou norské.
Ale dánské, že, Mortene?
Původem jsou z Jadranu, ale věřím, že tohle je norská jedle.
Nejsou z Dánska?
Nebo možná dánská jedle.
Ať je to kdokoli, tak doufám, že ti nezlomí srdce.
Hodně o tom s tátou mluvíme.
Pořád na tebe myslíme. Chceme jen, abys byla spokojená.
Jsi naše malá holčička.
Co tenhle?
Tore, prosím tě, ten je hrozně malý.
- Platí se za centimetry. - Jsou Vánoce!
Proti tomuhle nic mít nemůžeš.
- Nahoře je trochu suchý. - Je nahoře suchý?
To tedy není, sakra.
Mortene?
Jo, ne, já...
Je...
- Není nahoře suchý. - Vůbec ne.
- Mortene, je hezký. - Jo, podle mě je hezký.
Tři proti dvěma, hlasování rozhodlo.
Jorid? Jo?
Jo.
Jedu s tetou Mildrid na vánoční nákupy do Londýna,
tak jsem vám s tátou sehnala lístky na biatlon v Holmenkollenu.
- Proč? Mě biatlon nebaví. - Ne, ale táta ho miluje.
Říkala jsem si, že by bylo hezké, kdybyste podnikli něco spolu.
Jako dřív.
Jasně, ale nebaví ho víc běžky?
Lyže jako lyže.
Ty...
- Jorid? - Ano?
Platební kartu.
- Ty sis ji nevzal? - Nevzal.
Johanno?
Myslel jsem, že jsi to ty.
- Ahoj. - Ahoj.
Veselé Vánoce.
- Znáte se? - Ne. Ahoj.
- Siri. - Johanna.
Taky jste si přišli pro stromeček?
Ano, vlastně všichni tři.
Chceš pozdravit Nou? Tohle je Noa.
Podívej.
- Hele. - Ahoj.
To je Johanna.
- Asi je mu zima. - Vezmu ho do auta.
Hned jsem tam.
Těšilo mě.
Chci to zavést jako tradici.
Rodinná tradice kupování stromku.
- Jo, jasně. - Je to hezké.
- Vybral jsi hezký. - Jo, je hezký.
Vlastně ho vybrala Siri.
- Má dobrý vkus. - Jo.
Chtěl jsem ti jen popřát veselé Vánoce.
Jasně, i tobě.
Veselé Vánoce.
- Christiane? - Jorid?
Tak ráda tě vidím.
- Ahoj! - Taky vás rád vidím.
Takže jste tu všichni?
Rád vás vidím.
- Vypadáš dobře. - Díky, ty taky.
Tady je!
Pojď sem.
Velký Tor!
Tady, tady!
Čau, kámo.
- Rád tě vidím. - Bože.
- Už je to doba. - To je.
Moc rád bych si s vámi povídal, ale musím běžet.
Mám v autě dítě, tak...
Tak se někdy stav na svařák.
Dobře. Jasně, moc rád.
A dáme si pár...
malých.
Jako dřív.
- Ahoj. Veselé Vánoce. - Veselé Vánoce, Christiane!
- Ahoj. - Ahoj.
Bože, moc mi chybí.
- Jo. - Úplně mi to teď došlo.
- Skvělý kluk. - Jo.
- Viď, Mortene? - Určitě. Je nejlepší.
Co se mezi vámi stalo, Johanno?
Byl tak fajn.
Nic se nestalo.
Rozešel se se mnou.
To se stává.
Každý nemá takové štěstí jako vy.